EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Dostojevskij skrev:
"Den som har ett samvete får lida för sitt misstag.
Det blir hans straff och även hans fängelse."
Allt kommer att ordna sig.
Vad gjorde du?
Varför ser du på mig sådär?
Jag är så ledsen.
Varför? Hon var galen. Hon tänkte skada dig.
Och oss.
Och jag tog hand om det.
Nu kan vi vara tillsammans.
Jag tror inte att vi kan det.
Jag tror att jag hade sönder dig.
- Jag mår bra. - Hör på.
Det här är inte ditt fel.
Det här är inte du!
Allt jag berättade är sant.
Beck, Henderson,
Delilah...
Jag dödade dem.
Deras blod är på mina händer.
Joe.
Du dödade inte Delilah.
Jag gjorde det.
- Du vet den gamla klyschan... - Du är en lömsk...
"Man kan välja sina vänner men inte sin familj."
Min bror och jag lärde oss det tidigt.
Vi kan väl ändå njuta av det vi har?
Frånvarande föräldrar, för självcentrerade för att märka räven i hönshuset.
Vänta, vad...
Ingen visade oss hur en hälsosam uppfostran ser ut.
Forty var ett barn.
Hon våldtog honom.
Jag stoppade henne.
Jag var tvungen att skydda Forty.
För ingen annan gjorde det.
Det var bättre om de trodde att det var han.
Det svartnade för Forty, han var ett offer.
De skulle dölja det och dalta med honom som vanligt.
Jag kunde hålla mig nära, beskydda honom.
Vi måste vara diskreta...
Familjer läker inte från nåt sånt.
Så jag började fantisera om en ny.
Om vi hade tur nog att få en.
När James dog
undrade jag om familjen jag hade var den enda jag förtjänade.
Och sen fick jag syn på dig.
Jag kände genast på mig det. Jag kände igen nåt inom dig.
Smart, sexig, rolig.
Ett litet mörker som gjorde dig mer verklig.
Jag började fantisera igen.
När du drog dig undan, tänkte jag: "Jag kan fixa honom."
Ett tag fungerade det. Jag visade dig hur man helar sig.
Du var starkare än jag anat.
Jag visade dig vad jag ville ha genom att visa vad jag inte ville ha.
När vi stod förenade, sida vid sida,
visste jag att vi kan vara bättre än familjen jag föddes till.
Jag vargar dig.
Jag vargar dig med.
Jag kanske blev lite besatt.
Jag använde mina föräldrars pengar till undersökningar när Candace gett sig av.
Det var de skyldiga mig.
Jag slukade boken om ditt döda ex från pärm till pärm.
Alla artiklar, analyser, jag läste mellan raderna.
Och jag insåg att Guinevere Beck var alldaglig och medioker.
Hon förtjänade dig inte.
Och sen...
...fann jag ditt rätta jag, Joe.
Du var till och med smartare,
mer passionerad, mer hängiven än jag anat.
Du var klipsk
och jordnära.
Och du tar fram geniet hos folk.
Beck skulle aldrig ha kunnat skriva det där utan din inverkan.
Ja, du gjorde några hemska saker,
men sånt gör känsliga människor när de är fast i ett dåligt förhållande.
Jag försökte locka fram ditt sanna jag.
Om du kunde lita på mig,
visa mig ditt hjärta, även dess mörkaste rum,
då skulle vi kunna starta vår framtid på rätt spår.
Men, så kom Delilah.
Hon fick reda på vem du var och ryggade tillbaka.
Du tappade tron.
Du tänkte ge upp hoppet om oss.
Vår blivande lilla familj.
Så jag följde efter dig.
Ta den här.
Ge den till Delilah.
Och när du knullar henne,
tänk på mig. Okej?
Tack och lov. Snälla, du måste hjälpa mig.
Hör på. Will är galen!
- Herregud. - Handbojorna, det finns nog en nyckel.
Will kanske har en, jag vet faktiskt inte.
Jag lovade att jag inte skulle säga nåt om vad han gjorde,
men han tror mig nog inte.
Så jag behöver din hjälp. Jag måste härifrån.
Han sa att han kommer sen. Han är hög på nåt.
Skynda dig. Han kommer att skada oss båda.
Hjälp mig innan han kommer tillbaka.
Jag hanterade Delilah som jag hanterade au pairen.
Jag skyddar dig för att jag vill, Joe.
Du hade inte sönder mig.
Du öppnade ditt hjärta för mig.
Vi är själsfränder, Joe.
Vad... i... helvete?
Joe?
Snälla, säg nåt!
Men Ellie då?
Ellie? Vi måste prata om din syster.
Hej.
- Det är okej. Jag kommer i fred. - Klockan 03 på morgonen?
Jag menar, kom igen.
Vet du om att Delilah har mottagit dödshot?
Ja, jag vet.
Jag tänkte att du kanske kan hjälpa mig beträffande det.
Hur då?
Jag vet inte. Berätta lite om händelserna kring Henderson.
Allt du kan minnas som sticker ut.
Ingen detalj är för liten.
Låter det okej?
Jag känner igen det här från massor av filmer.
Du försöker snärja mig.
Ellie klarar sig.
Och du tror väl inte att jag skulle...
Om jag inte hade en plan för henne.
Jaså, du har en plan?
Det är simpelt.
Först gör vi Ellie till misstänkt för Hendersons mord.
- Va? - Döm inte ut det än. Låt mig fortsätta.
Steg ett:
Vi sätter dit Ellie för mordet på Henderson, med ett anonymt tips.
Love, säg att du inte redan gjort det.
Var befann du dig natten då Henderson mördades?
Ja, Delilah har skyddat dig.
Dina sms med Henderson visar att han hade planer den kvällen.
Ett nytt tips visar att du var i hans hus natten han dog.
Jag gjorde inget.
Jag vill ta med dig till stationen och ställa några frågor.
Steg två:
Anlita familjen Quinns bästa advokater åt henne.
Med bristande bevis, och med tanke på att hon är en 15-årig flicka,
blir det genast ett skämt.
Jag låter dig prata färdigt.
Tja...
Det är då Delilahs kropp hittas med ett självmordsbrev.
Hon blir en postum feministikon som störtade sin illgärningsman.
Fallet raseras av chockvågorna.
Ellie går fri med gott om ersättningspengar.
Hon kan använda skandalen för en snabb karriärstart.
Och viktigast av allt,
ingen vill röra vid utredningen.
Och du kommer aldrig mer att nämnas i koppling till Henderson.
Det kommer aldrig att funka.
Det skulle det inte... om min familj inte hade stort inflytande över LAPD.
Det var så au pair-historien sopades undan.
Ellie kommer ut ur det här starkare, smartare
- och till det bättre. - Som Forty?
- Passa dig. - Okej, Ellie, då.
Vilken sorts skruvad person tror att tvinga en tonåring
till fostervård är att göra henne en tjänst?
Jag är öppen om du har en bättre idé.
Ursäkta, det är svårt att tänka klart bland galenskaperna du spyr ut!
Ta dig samman.
Jag trodde inte att du skulle bli hysterisk.
Hysterisk? Du dödade Delilah!
För att du dödade en jävla kändis!
Vet du varför det här händer?
För medan jag såg dig,
verkligen såg dig,
var du upptagen med att blicka mot en jävla fantasi.
En fullkomligt ofullkomlig tjej.
Du såg det du ville se.
Men jag fanns alltid precis här,
hela tiden.
Det var inte så svårt.
Du behövde bara se.
Jag måste göra bröllopstårtor, så...
Love, vänta! Snälla.
Snälla, släpp ut mig.
Love? Love!
En galning har låst in mig i en bur, men jag bör inte få panik.
Ellie är i fara. Men är hon det? Loves plan kanske är bra?
Hon lät uppriktig. Lugna dig. Tänk.
Tänker Love på vad som är bäst för Ellie?
Nix. Okej. Jag måste ta mig ut. Det är uppenbart. Enkelt. Omöjligt.
Jag tror jag äntligen förstår vad Beck gick igenom.
Det är mycket att bearbeta.
Vad gjorde Beck i den här situationen?
- Jag älskar dig. - Just det.
Hon låtsades älska mig.
Allt jag önskade av Beck var att bli sedd.
Verkligen sedd och accepterad.
Du såg mig. Till och med delarna jag skäms över.
Du ber mig att se dig, att älska dig.
Jag vet inte hur jag ska känna, Love. Men jag vet vad jag ska göra.
Råkar du illa ut på grund av pistolen?
Inte alls.
Så, vi kan vara tillsammans för evigt?
Jag älskar dig så mycket, Joey.
Det är inte svårt att övertyga nån att man älskar dem,
om man vet vad de vill höra.
Ha en bra dag.
- KMS mobila produktionskontor. - Forty, tack och lov.
Jag är på polisstationen nu, och de låter mig inte gå.
Du måste fixa borgen, eller vad du gjorde för Will och min syster.
Vänta, Ellie?
- Vad gjorde du? - Inget.
Det hade med Henderson att göra, men jag gjorde inget.
Polisen Delilah känner förde hit mig,
och mannen som förhör mig verkar vara mordutredare.
Snälla. Delilah är försvunnen.
Kan du komma till Wilcox-stationen?
Jag kan inte, jag är på östkusten.
- Menar du allvar? - Vänta, jag ska skicka dit Morris.
- Vem är Morris? - Vår familjejurist
för rattfylleri, och borgensummor under 600 000 dollar.
Du blir snart frisläppt.
- Saker och ting börjar bli konstiga. - Du, jag lovar. Jag fixar det.
Säg ingenting,
spela dum och drick inget,
för de stjäl ditt DNA.
NEW YORKS KRIMINALVÅRDSANSTALT
Dr Nicky, jag är Forty Quinn.
Jag är författare/producent av filmatiseringen
av Guinevere Becks Kärlekens mörka sida...
Toppen, kan vi komma till saken?
Jag är bara här för att väktaren tvingade mig.
Jag antar att du mutade honom.
Rakt på sak, jag gillar det.
Jag tror inte att du mördade Guinevere Beck.
Det menar du inte?
Är du en av fansen från subredditen "Befria dr Nicky" ?
Tidigare mentalpatienter, konspirationsknäppisar...
Lyssna noga.
Allt de säger kvittar.
De säger att du är oskyldig.
Vill du inte frigivas?
Nej.
Jag är skyldig till att ha förstört mitt äktenskap,
min fru, mina barn.
Jag dödade inte Beck, men jag är skyldig.
Skyldig till att ha utnyttjat henne. Och hon är inte den första.
Men hon är den första som slutade som död.
Jag är en dålig människa.
Jag är precis där jag förtjänar att vara.
Oj, det är inte vad jag föreställde mig när jag skrev din roll.
Jag förväntade mig mer oskyldigt dömd-vibbar.
Jag har upplevt det. Men tack vare Gud
har jag sett saker i en ny dager.
Jag har överlämnat min kropp och själ
- till en högre makt. - Jag med. Alla steg.
Jag har det bra, mr Quinn.
Vet du varför? För att jag går med Gud.
Och om jag bättrar mig
- blir jag förlåten. - Men en mördare går lös.
Det finns ondska överallt.
Men jag föredrar att ta itu med ondskan jag ser i min spegel.
Grymt.
Är du inte nyfiken på din mystiska patient
med låtsasnamnet, som inte kunde lokaliseras.
Ja, jag läste om det på Reddit. Det är fan forskningsarbete.
Jag vill inte orsaka nån mediacirkus
för en snubbe som försöker reda ut sitt liv.
Det är Paul Brown.
Ja. Till oss sa han att han heter Will, men hans riktiga namn...
Sluta.
Om du har rätt, håll dig borta från honom.
Nej. Vi kan stoppa honom.
Nej. Om han dödade Beck kan han göra vadsomhelst.
Gjort är gjort. Han kommer straffas, men inte av oss.
Lita på gudomlig rättvisa.
Sätt tilltro till universum. Det är din enda befrielse.
Toppen. Det ska jag.
Ett problem:
Han dejtar min jävla syrra, pastorn.
Så varför inte berätta allt du vet?
Annars ansvarar du för hennes död.
Gud välsigne dig, och Gud välsigne din syster.
Fan.
Amy visade mig den här memoaren. Huvudkaraktären, Beck...
Det är Joe!
FORTY: CANDACE, RING MIG FORT.
DU HADE RÄTT OM JOE MÅSTE VARNA MIN SYSTER
VAR ÄR DU? RING MIG FÖR FAN!!!!!
Ska vi?
Vi ses, ms Alves.
Ja, ha det så kul.
En sak till.
Din syster har 12 timmar på sig att dyka upp,
annars ringer vi barnavårdsmyndigheten.
Du vet, som tillägg till anmälan om att hon saknas.
Kan han göra så?
Vi pratar utanför.
ELLIE: VAR ÄR DU?
FORTY: HAR LANDAT PÅ LAX
ELLIE: JAG KAN INTE ÅKA HEM
MÖT MIG PÅ ANAVRIN.
JAG KOMMER DIT NÄR JAG ÄR KLAR MED SAKER
Vänta en liten stund.
Det är familjen Quinn.
Ja, de har alltid nåt på gång.
Hon lär inte förbli högsta prioritet.
Vet du vad?
Mitt schema är tomt.
Det skadar inte att skugga henne.
Om jag ser nåt skumt ringer jag.
Muffins?
Ja, jag är skyldig dig en.
Jag hade inte tid att baka en religieuse.
Första gången jag smakade på en muffin...
...var på en gruppbostad.
Mamma lät mig aldrig äta nån.
Oj, det är nästan barnmisshandel.
Hon sa: "De är cupcakes, Joey. Läs ingredienserna."
Tja, hon hade inte fel.
- Du pratar aldrig om henne, är hon... - Vid liv?
...i närheten?
Hon var ett helgon.
Jag var jobbig.
Du ville nog bara ha socker till frukost.
Som ett normalt barn.
- Hon var åtminstone närvarande då. - Hon gjorde sitt bästa.
Vad är...
Vad fan, skämtar du?
Är du rädd för dem?
- De är inte förgiftade! - Nej. Love.
- Du tror att jag är galen. - Nej.
Nej. Jag ville inte säga nåt.
Om vad?
Jag kan inte äta när det ligger ett ruttnande lik i närheten av mig.
Jag behöver äta.
Öppna buren.
Bara länge nog för att flytta ut henne.
Love, jag litar på dig.
Jag vill att du litar på mig.
Det gör jag.
Joe. Nej!
Nej, jag är gravid!
Jag är gravid.
Joey...
Jag vet att du är där.
Joseph.
Inget dåligt ska hända.
- Varför gömmer du dig? - Han är här för att föra bort mig.
Bara för ett litet tag.
Jag är inte den bästa för dig just nu.
Det som hände... Det här är bättre.
Varför lät du honom komma tillbaka gång på gång?
Så att du kunde ha en pappa.
- Du behöver en far. - Jag behöver bara dig.
Jag förväntar mig inte att du ska förstå,
men en pojke behöver en stark man för att lära honom rätt och fel.
Jag försökte ge dig det, men jag misslyckades.
Det som är fel med dig är mitt fel.
Förlåt mig.
Du behövde en riktig far.
En far.
Jag ska bli en riktig far.
- Är du säker på att det är... - Jag såg till att Milo använde skydd.
Joe.
Säg nåt.
Okej.
Du tror att jag är en knäppis nu.
Tror du verkligen att jag ville skada nån?
Jag avskydde att göra det där mot Delilah. Jag hade precis fått provsvaret.
Skulle jag låta nåt sånt här förstöra vårt barns liv?
I hela mitt liv...
...har jag gjort vad som krävs...
...när jag älskar nån.
Och jag älskar dig.
Jag älskar dig.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Säg: "Love, jag fattar."
Säg: "Love,
vi båda tvingades lära oss att överleva när vi var riktigt unga."
Hur gammal var du första gången?
Nio.
Jag är så ledsen.
Du var bara ett barn.
Det var du med.
Det är hon med.
Hon?
Det är bara en känsla.
En dotter. En flicka.
Jag var dum som trodde att du skulle förlåta mig.
Jag intalade mig att du skulle det för att kunna genomföra det.
- Men du hatar mig nu. - Love...
Om du vill hata mig...
...fly...
...anmäla mig...
...skada mig...
...så gör det bara.
Jag ska inte hålla kvar dig här.
Candace sa att jag skulle möta mig själv.
Det här kanske är det.
Att möta dig.
Det här...
Det står inget om det här i nån dejtingmanual.
Det är så sant.
Jag förstår om du inte kan älska mig längre.
Eller inte vill det.
Jag vill.
Äkta kärlek dunstar inte bort
när saker blir svåra.
Jag ska vinna tillbaka ditt förtroende.
Jag gör vad som än krävs.
Inget är viktigare än det här.
Är det konstigt om jag frågar om du vill gå på Lucy och Sunrises bröllop?
Det här är faktiskt lite konstigt.
Ellie svarar inte.
Jag kan inte smita iväg och leta efter henne än.
ÄR DU OKEJ?
Du litar inte på mig.
Och varför skulle du? Inte ens jag vet hur jag känner.
Hur kan jag döma nåt du gjort,
när det inte var så annorlunda mot sakerna jag gjort?
Men om jag förlåter dig och är nöjd med dig
med allt det ljusa och bra som kommer med ditt dåliga,
vilken sorts far skulle jag då vara?
Nej, jag är ledsen.
- Jag beklagar. - Gabe! Jag måste prata med min syster.
- Nu på en gång! - Då måste du ringa henne senare.
Är hon med Joe?
Will, eller Talented mr Ripley? Hör på!
Hon är i fara.
- Du har tagit droger igen... - Jag är nykter.
Det här är en helig dag, och ditt drama ska inte komma i vägen.
Jag klarar inte det här. Nej! Hallå. Forty!
- Herregud! Din coach... - Love!
...är här om tio minuter.
Med kärlek, Forty, väx upp.
Ja, crack igen.
Dra åt helvete.
Man kan inte fixa alla.
Kärlek får en att göra galna saker.
Som att flytta till andra sidan landet för en tjej man knappt känner,
som redan har en flickvän...
Ingen skulle kunna påstå att du är kall, Love.
Att du inte har nåt hjärta.
Jag minns första gången jag såg dig på jobbet.
Du gapade åt nån studiochef, som nån ilsken gudinna,
och jag tänkte:
"Hon skrämmer mig.
Hon gör vad än som krävs för det hon bryr sig om."
Det var då jag såg vad och vem du är.
Det var även ögonblicket jag blev kär i dig...
...min drottning.
Tillsammans ska vi fostra barn som inte räds nåt.
Vars hjärtan är stora som månen.
Och som är genuina och sanna.
Som du.
Allt jag nånsin önskat är att älska och bli älskad av nån genuin och sann.
Jag med.
Du är min själsfrände.
- Ja, det är jag. - Vackra.
Är det vad vi är?
- Själsfränder? - Jag älskar dig.
Är det här vad äkta kärlek är? Att känna till och acceptera vadsomhelst.
Jag älskar dig så mycket.
- Ditt äktenskapslöfte är bättre än mitt. - Nej, det var det inte!
- Jag menar det. - Jag menar det.
Genom befogenheterna som tilldelats mig,
av den gudomliga modern och staten Kalifornien,
förklarar jag er...
...gifta.
Kom igen, kyss henne!
- Gör det! - Kyss henne!
Vi ska få en liten flicka ihop.
Jag är skräckslagen, men så känner kanske alla föräldrar.
Allt jag vet är att jag inte kan skydda henne om jag inte finns där,
och jag finns inte där om jag inte kan älska dig.
Vadå?
Jag älskar dig.
Gör du?
Ja.
Fortfarande?
Mer.
Stäng butiken och gå.
- Det är mitt på dagen. - Calvin...
...sätt upp en "stängt" -skylt och stick iväg.
Som du vill.
Tack för attityden. Du är avskedad!
Bra.
Av hövlighet evakuerar jag alla
innan deras patetiska pundarchef avskedar dem också.
Himmel!
Okej, skitstövlar. Nu kan ni sätta igång era mobiler.
Sen kan vi samla oss kring den vackraste tårta
ni nånsin sett,
tack vare ms Love Quinn.
Ja!
FORTY: JAG VET ALLT.
HÅLL DIG BORTA FRÅN LOVE ANAVRIN. NU.
INGA DUMHETER.
FORTY: LOVE, NÖDLÄGE ÄR DU MED JOE?
HAN ÄR FARLIG RING MIG
Jag går in och lugnar ner honom. Ge mig fem minuter innan du kommer.
Fem minuter. Lita på mig.
Ellie.
- Jag har varit orolig. - Kom inte nära!
Vad händer? Har Forty sagt några dumheter?
Det har han gjort hela dan. Han är förvillad.
Du känner mig.
Snälla, jag kan hjälpa.
Jag vet inte vart jag ska ta vägen. Snutarna skickar barnavårdsmyndigheten.
Forty bad mig möta honom,
men han är inne och babblar med Loves röstbrevlåda.
- Han är läskig! - Okej.
- Vi ska fixa det. - Han babblar om dig.
Han säger att du dödade Beck och försökte begrava nån Candace levande.
Låter det som jag?
- Varför tror han det? - Han är hög.
Var är min syster, Will?
Resten bryr jag mig faktiskt inte om.
Var är Delilah?
- Har du skadat henne? - Nej.
Var är hon då?
Ellie, det här är mitt fel.
Familjen Quinn är mäktig, och de kommer undan med onda saker.
Jag blev inblandade med dem... och din syster likaså.
- Vadå, är de som hämtade ur Gudfadern? - Jag tror inte att Delilah återvänder.
- Va? - Om det ändå vore annorlunda.
Men vi måste skydda dig från dem.
- Min syster... - Är borta.
Du kan inte gå hem.
Barnavårdsmyndigheten är inte bra.
Följ med mig.
- Du måste ge dig av. - Andas.
- Lyssna. - Du är uppjagad.
- Sätt dig! - Jag är inte hög!
Det är jag inte. Det är Joe...
Läste du mina meddelanden.
- Du tänker inte klart. - Love, jag ska säga det snällt.
Jag ska andas med dig senare.
Först måste jag rädda dig från en riktig jävla seriemördare.
Jag tar hand om det. Snälla, ge dig av.
Okej.
Jag litar på dig. Jag går vart du vill.
Men först,
för min sinnesro,
gå igenom planen?
Ta det här.
Gå bakvägen utifall nån skuggar dig.
Gå till Union Station, ta ett tåg österut. Fortsätt österut.
- Ring när du är framme. - Vart ska jag?
- Till ditt nya liv. - Jag har ett liv.
Ellie, du är en av de smartaste jag nånsin träffat.
- Du fixar det här. - Vad?
Börja om.
- Hitta en stad. Florida kan vara bra. - Jag är 15!
Nästan 16.
När du är framme fixar jag ett id åt dig.
Jag skickar pengar när du behöver det. Jag överger dig inte.
- Vad fan är det här då? - Vi måste göra såhär!
Jag hatar dig.
Du drog in familjen Quinn i våra liv, och är orsaken till att Delilah är borta.
Död, eller hur?
Är hon död?
Jag är ledsen.
Och nu kommer du och spelar nån sorts hjälte?
Dra åt helvete!
Jag är ingen hjälte. Tro mig. Vill du veta sanningen?
Jag dödade Henderson, och jag ångrar mig inte.
Jag är allt som står mellan dig och folk som är värre.
Låt mig hjälpa dig nu.
Du förstörde mitt liv.
Jag är verkligen ledsen. Bakdörren.
Brinn i helvetet.
Hon bör hata mig.
Men så länge hon är trygg...
Känns faderskapet såhär?
Varför skyddar du honom?
- Varför lyssnar du inte på mig? - För att folk har påverkat dig, Forty.
Nej, jag knäckte det här. Jag ser sanningen,
och den är exakt vad Candace försökte säga.
Titta omkring honom!
Folk försvinner. Folk dör på konstiga jävla vis.
Först Beck och hennes vänner,
och nu saknas Ellies syster.
Henderson mördades, och vi hade nyss varit i hans hus.
- Candace sa... - Candace var galen!
Du låter som en konspirationsgalning.
Du ser inte. Du ser inte Joe.
Han är en blodtörstig varg, men du ser det inte.
Joe, du är sen.
- Kom in. - Joe, du kan vänta utanför.
Nej!
Jag insisterar.
Vår familj kan göra ditt liv till ett helvete.
Vi kan få dig i finkan, eller nåt mycket värre.
Jag vet inte vad du tror jag gjorde,
men berätta, så kan vi prata om det.
Vilken del? Den om att du ständigt ljuger,
förföljer och dödar folk i största allmänhet?
Eller den om att du fixerade dig vid min syster?
Jag tänker aldrig skada Love.
- Du ska aldrig få chansen. - Nu räcker det!
Joe, vi kan låta honom lugna sig.
- Forty! - Du!
- Akta dig. - Lägg undan den!
- Var inte galen! - Det här är det mest sansade jag gjort.
Du skyddar mig, jag skyddar dig.
Forty, vi kan prata.
Om du tar ett steg till skjuter jag.
Love, för sista gången, gå.
- Du vill inte skada honom. - Jo, det vill jag.
Om du lyssnade på mig skulle du förstå varför.
Forty, om du gör det här förlåter jag dig aldrig.
Du får aldrig se mig igen
eller barnet.
Vårt barn.
En liten flicka.
- Är du... - Ja.
Tror du verkligen att jag skulle låta Joe komma nära mig
om jag inte i mitt hjärta kände
att han är värdig att vara en del av vår familj?
Vad fan är det för fel på dig?
Skulle du föra ett barn till världen... som oss?
- Det är ditt dåliga självförtroende. - Nej.
Du är lika trasig som jag.
Du är bara en mycket bättre lögnare.
Jösses, tror du inte att jag vet?
Efter alla dessa år, tror du verkligen att jag är så dum?
Att jag inte vet vad du är kapabel till?
Jag har gått på äggskal kring det i hela mitt liv,
och det har ätit mig levande.
Jag älskar dig,
men du är galen
om du tror att du skulle bli en bra mor.
Forty, straffa inte din syster för att du är arg på mig.
Du har rätt. Jag har gjort fruktansvärda saker...
...i det förflutna.
Nu bryr jag mig bara om henne
och vårt barn.
Och dig.
Tror du...
...att göra min syster på smällen gör dig till en ny människa?
Nej.
Det tror jag inte.
- Nej. - Ner på knä, psykopat.
Forty...
Dostojevskij hävdade att de stygga vill bli straffade.
- Forty, snälla. - Backa, Love.
Jag sa backa!
Om de stygga inte blir tagna,
söker de sina egna straff,
på ett eller annat sätt.
Slut ögonen, Joe.
Vissa straff är åtminstone snabba.
Åh nej.
Och vissa straff tar aldrig slut.
Är ni två okej?
Herregud. Om jag hade anlänt en sekund senare...
Polis involverad i skottlossning. En skadad.
Skicka en ambulans till Anavrin. Jag behöver ett svar.
- Forty! - Jag såg ögonblicket du visste...
...att din bror var borta,
och jag såg dig se på mig.
I det ögonblicket insåg jag att du behöver mig
som jag aldrig blivit behövd, och det kommer du alltid att göra.
Ibland får en människa precis det han önskar,
och det kan vara det mest perfekta straffet av alla.
Nej!
Karma och jag är i en dispyt.
Vissa människor får vad de förtjänar.
Andra inte.
FICK PENGARNA. SKICKA SAMMA OM TRE MÅNADER - E
Och för varje dag som går,
liknar rättvisa mer och mer en litterär metafor.
I Brott och Straff går hjälten frivilligt i exil.
Han dödas, men han har också funnit kärlek.
Och om han ångrar sig kan han nå försoning.
Han och kvinnan han älskar kan räddas.
IRVING GRUPPBOSTAD FÖR POJKAR
Man kan inte rädda nån från sig själv. Vi ville... med Forty.
Sorgen var svår till en början,
men hans sista gåva var när kommissarie Fincher
började misstänka honom för mordet på Henderson.
Quinn-maskineriet fick ett slut på det och satte stopp för framtida utredningar.
Som följd rentvåddes jag.
Inte för att jag nånsin till fullo kan rentvås.
Men det är svårt att förbli ledsen...
...när nytt liv växer.
Och här är jag.
Ingen kan frikänna mig.
Jag måste avtjäna straffet.
Inte alla Sibirien är kalla.
Vissa är 23 °C med miljömedvetna trädgårdar.
BROTT OCH STRAFF
Jag är redo att möta min dotter.
Jag är redo att vara den bra fadern jag aldrig hade.
Att skapa den familj jag alltid drömt om. Den hon förtjänar.
Det är märkligt hur ödet fungerar.
Jag hade ingen aning om att buren jag byggde på var en fälla för mig.
Och när jag fann mig själv här, inlåst, trodde jag att detta var slutet.
Men det är väl inte så ödet fungerar?
Det här är bara början.
För det var exakt här jag behövde vara...
Var jag behövde vara för att träffa...
...dig.
Där var du,
med dina böcker och ditt solsken.
Så nära men världar bort.
Jag ska komma på ett sätt, ett sätt att nå dig.
Vi ses snart, granne.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt